Досега в "Джерико":
Изглежда експлозията е била на запад, вероятно в Денвър.
Ако е било атака и навън цари хаос
не бихте желал неправилните хора да узнаят, че Джерико е още тук.
Попаднахме на нещо. - Това корейски ли беше?
- Мисля, че беше китайски. - Мандарин.
Въпросът е дали просто го съобщаваха или те стоят зад атаката?
Допреди малко щеше да казваш на жена си за нас
и да започнеш живот с мен.
Събуждам се сутрин и толкова силно желая да си до мен.
Сутринта не беше особено приятна, ако знаеш какво имам в предвид.
Естествено може да е от нерви както и от бременността.
Още ли не си казала на Ерик?
Всичко и всеки, за който някога ме е било грижа, са били изпепелени преди 4 седмици.
И искаш да ми кажеш, че знаеш как се чувствам?
Опитвам се да съм мил. - Тогава престани да го правиш!
Здравей, Джона.
Лежал е четири години в Лансинг за изнуда и насилие,
а ти искаш да преговаряш с него?
Знам какво става, когато хората загубят чувство за ред и закон.
Започнеш ли да се договаряш с лошите това е краят.
Защо говориш с него? - Нямаше нищо общо с теб.
Той ми е баща. Има даже доста общо с мен.
Трябва ни отряд поддържащ сигурността.
Истински. Обучен. Одобрен от теб. - Направи го както трябва.
Мамка му!
Наистина бях сигурен, че тази ще падне.
Следващия път ще успеем. Да продължаваме да търсим.
Прави всичко по силите си. - Така ли?
Това не е тренировка.
Щом не може да уцели пуйка с такава пушка, какво
ще стане ако мишената му отвърне на огъня?
Поканили са те на лов за пуйки?
Какво им отвърна? - Учтиво отказах.
Не ме е грижа, кой ден сме.
Щеше да е хубаво да си имаме истинска пуйка.
Нали знаеш, че ако бях донесъл пуйка ти щеше да я пречистваш. - Имаш право.
Ами вие?
Ще понесете ли липсата на пуйка тази година?
Аз съм вегетарианка.
Ясно.
Тогава за теб ще има доста. - Нямаме "доста" от нищо.
Ще импровизираме.
Радвам се, че ще си с нас. - Аз, също.
Как така пропускаше всички други празници?
Бях по работа. - На Деня на Благодарността?
Е, ами..
Там където аз работех не беше голямо пиршество.
Тези времена отминаха, сине.
Благодаря.
Здравей. - Здрасти.
Сигурна ли си, че ще дадеш всичко това?
Някои се нуждаят от това много повече от мен.
Някои от учениците ми са станали толкова слаби, че едвам ги разпознавам.
Къде ги намери? - В гаража.
Роджър беше много предвидлив. Би си помислила, че вече сме с 5 деца.
Искаш 5 деца? - Той искаше.
Аз му казах, че съм склонна за 2.
Емили, не съм сигурна какво ще сервирам довечера,
но знай, че си добре дошла на нашата маса, мила.
Благодаря. Обикновено прекарвам празника с леля.
И тази година ли ще играете футбол преди вечерята?
Разбира се. Някои неща и краят на света няма да промени.
Как си с хвърлянето? - Все още по-добре от Джейк.
Грей, най-накрая е извоювал изборите, а? - Да, идната седмица.
Кмета тревожи ли се?
По-малко отколкото трябва.
Колко време мислиш, че ще ни отнеме да ги обучим? - Поне седмици.
Смешна история. Правим полицаи от счетоводители,
пътнически агенти или фермери. - Внимавай в картинката, приятел.
Дали Рейвънууд ще се върнат?
Когато минат през всички градове, да. Въпросът е колко време ще мине..
Сигурно сме ги изплашили.
Какво по..
Това са първите самолети от бомбите насам.
Но не и последните.
Какво е това? - Прилича ми на бомбардировачи.
Дарси, хайде.
Всички в мазето докато отминат.
Слушай, аз.. - Върви.
Какво по дяволите става?
Какво спускат?
Един бог знае.
Джерико Сезон 1, Епизод 10 - "Червен Флаг"
Да не е бомба?
Защо им е да слагат парашут на бомба?
Имаш право.
Ей.
Мислиш ли, че е безопасно? - Ти ли искаш да го направиш?
Добре, млъквам.
Какво е това?
Бих ти казал ако знаех китайски.
Хора, спрете се.
Нека първо разберем с какво си имаме работа.
От Китай е.
Превземат ли ни? - Съмнявам се.
Ако целяха това щяха да пратят войска.
Значи това е подаяние. - Получаваме помощ от Китай?
Защо нашето правителство, ООН или червения кръст не ни помогнат?
Кмете. - О, здравейте. Колко парашута казахте, че е имало? - Аз видях 12.
Тогава, извикайте всеки с работеща кола и да съберем тези неща.
Къде ще ги складираме? - За сега тук.
И някой да извика Ерик. - Добре.
Останаха ни няколко кашона с алкохол и 3 с нещо като бира.
И 13 шишета с горчица.
А пиячката от дестилатора?
Ами, последната останала беше с вкус на разредител
за боя и може да ослепееш от нея, но всички пиха от нея, така че..
Виж, ще открием изход. Всичко ще се оправи.
Това въобще не е логично.
И все пак, напълно ти вярвам.
Какво друго ни трябва? Имаме себе си и горчицата.
Кметът те търси. - Какво става?
Не чу ли? - Не, бях отзад.
О, разбирам. - Правехме инвентаризация.
Какво има, Джими? - Самолети.
Целият град е обсипан с парашути от Китай. - Да вървим.
Трябва да се връщам. Бони и Мими сигурно откачат.
Добре, помогни му.
Хокинс.
Какво пише?
Знам колкото и ти. - Съмнявам се.
Аз не говоря китайски.
За какво говориш, Джейк?
Връзката, която уловихме по сателита, знаеше, че говорят мандарин.
Може да знаеш, когато някой говори на даден език,
но това не значи, че го разбираш, нали?
Нямах това в предвид. Искам.. - Джейк!
Успя ли да видиш самолетите? - Да. Реактивните бяха Миг-19.
Бомбардировачите - Антоновс. - Разбираш от самолети.
Дядо ми се погрижи за това.
Значи са били руски? - Да, но руснаците не ги произвеждат от 70те.
Откога позволяваме на чуждестранни, военни самолети
да минават през нашето въздушно пространство?
Ставало е само веднъж. Италия ни вардеше границата след 11.09.
Но Италия ни е съюзник. Русия? Китай?
Навярно последният ни контакт с тях са били онези ракети отпреди няколко седмици.
Не може да раздадем храната.
Какви ги говориш? Хората са гладни, Джейк. - Няма значение.
Не можем да говорим за това тук. - Вътре.
Джейк, хората се нуждаят от тази храна. - Включително и ние.
Откъде да знаем, че е безопасно?
Ако китайците искат да ни наранят, имат много странен начин да го покажат.
Ами ако това е втората част от атаката?
Чакат докато сме изгладнели и тогава ни дават отровна храна.
Кой би го направил? - Умен противник.
Ако започнат инвазия, няма да имаме никой здрав, за да се бие с тях.
Както при британците с индийците. Дали им одеяла за през зимата,
но не споменали, че са заразени с едра шарка. - Не мога да го повярвам.
Наистина ли мислиш, че китайците биха сторили това?
Не знам, но които и да са били, нямаха проблем да ни бомбардират.
Говори с Ейприл, може би има начин да тестваме храната.
Ами ако няма?
Междувременно, кажете на всеки, който пипа тези неща да си сложи ръкавици.
Никой да не яде от храната, докато не се уверим, че е безопасно.
Може и да нямаме избор.
Хора, успокойте се.
Назад! Отдръпнете се!
Всички да оставят каквото държат и да се отдръпнат. - Бил!
Моментално свали оръжието!
Загради зоната с кордон!
Укротете се, хора.
Това е Джерико. Не сме в някое селце от третия свят.
Нямаме електричество, телефони, бензин.
Може да не сме в третия свят, но сме се запътили натам.
Трябва ни храна веднага.
Не знаем дали е безопасно. - Единствените, които се опитваха да ни
наранят бяха на онова шосе, а те приличат точно като теб и мен.
Това ми прилича на помощ и аз казвам да я приемем.
Добре ли си? - Направо съм върха. Хайде.
Значи знаеш, че не ни атакуват? - Да, разбира се.
Съседите ми казаха.
Защо си толкова доволна?
Защото имаме шоколад.
Храната не беше никак лоша, а и съм още жив.
Това доказва само, че си нямаш на представа от действието на заразата.
Кога ще раздадеш храната, Джонстън? - Няма да говорим за това тук.
Да го направим в офиса ти отново?
Може този път аз да ти изкарам въздуха.
Ако утре по това време, все още дишаш, ще я раздадем.
Междувременно, направи услуга на този град и забрави, че ми искаш работата за 1 секунда.
Имаше го във всяка кутия. - Да.
Да ли не значи, че ще ни завладеят?
Не пише това? - "Не се отбранявайте"?
Може да е цената за безплатната храна.
Знам само, че каскадите на Грей и това чудо ще ни докарат много грижи на главата.
Това ли са всичките палети? - Почти. Номерирани са от 1 до 12.
От едно до 5 е само храна.
6 и 8 съдържат вода и медицински принадлежности.
10, 11 и 12: зърно, одеяла и гориво.
Пратили сме хора да издирват 7 и 9.
Трябва да ги махнем от улицата, преди всичко да бъде разграбено. - Прав си.
Клиентите ми се нуждаят от това.
Вземаш всичко.
След тази неочаквана пратка от китайците е непредсказуемо
какво има за размяна. Трябва да се подготвим. - Ами аз?
Имахме споразумение, Джона. Носиш ми неща, а аз ти давам процент.
Сега просто си вземаш.
Мичъл Кефърти, това не е твое.
Полека.
Успокой се.
Грейси..
Мичъл и другите гледат по друг начин на нашето споразумение.
Ако зависеше от тях, отдавна да си се споминала.
Но аз не искам това да се случи.
Да тръгваме.
Доста време мина, Джонстън.
А трябваше да е повече.
Грейси, имаме известно количество храна,
която се нуждае от място за съхранение.
Но ще трябва да преустановиш ангажимента си към Джона.
Имаме споразумение.
Имахме. Ти го наруши.
Съгласна съм.
Това остава.
И това. - Хайде. Идвай.
Радвам се, че се върнахте при нас, кмете.
Цените, които си налагала, трябва да изчезнат.
И просто се нуждаем от място, където да държим храната.
А как ще... - Ако не ти харесва, Джона е на разположение...
Харесва ми.
В такъв случай и аз се радвам за твоето завръщане, Грейси.
Погледни.
Не е ли страхотно? - Не знаем дали е безопасно.
Е, не са швейцарски, но в предвид обсто.. - Ами ако ти стане нещо?
Е, щом шоколада не те впечатли,
може би това ще успее.
Генератор.
Следователно ще можем да възстановим електричеството и комуникациите.
Вземи пикапа и отиди да кажеш на Джейк. - Но трябва ли да дадем всичката храна?
Не е нашата храна, на целия град е.
Говориш за града, който щеше да взриви моста и да ни зареже тук? Този град ли?
Първо, не взривиха моста и второ - ти беше от другата страна по това време.
Вземи пикапа и извикай Джейк.
Няма да делим шоколада!
Магазина на Грейси е достатъчен за всичката храна. - Добре.
Относно медицинските запаси, бихте ли..
Ще отида до клиниката да ги дам на Ейприл.
Благодаря.
Ще те видим ли на празника?
Мисля да го прекарам с Мери.
Винаги си добре дошъл. Футболът започва в 3:00.
Благодаря, но не искам да ви поставям в неловка ситуация.
Можеше да помислиш за това преди да отидеш при любовницата си
и да оставиш жена си при нас.
По-добре да се връщам на улицата. - Благодаря, сине.
Наистина - точно като през празниците.
Защо се държиш все едно нищо не е станало? - Не се държа така.
Но се опитвам и да не бъда двуличник.
Това няма нищо общо с нашата история. - О, така ли?
Спомням си, когато майка ми смяташе, че името ти е - "другата жена".
И я игнорирах точно както Ерик игнорира нас.
Ако това е така различно, аз не го забелязвам.
Различно е, защото бяхме едва на 20,
тя не ти беше жена...
И не беше бременна.
Ейприл е бременна.
В първите месеци е.
Ерик знае ли?
Обещах на Ейприл да не му казвам.
Значи, си сърдита на Ерик за нещо, което той дори не подозира?
Този чувал с ориз може да нахрани цялата тълпа. Искат да знаят
кога ще получат част от него.
Колкото и странно да ти се стори, Грей, опитваме се да измислим начин
за честна подялба. Може да ни е опора за през цялата зима.
Зимата?
Семейството ми е гладно сега, а не когато вие решите.
Това може да е последната храна, която ще получим.
Така ли? Но не ние я взимаме, а вие! - И ние сме гладни, Бил!
Бил, тук никой не взима нищо.
Ако просто почакаш, ще разбереш, че има още много да се раздаде.
Може да изненада част от вас, Грийн, но някои от нас можем да мислим и сами.
Тук е като в "Filene's Basement".
Забрави. - Къде е Стенли?
При фермата. Намерихме още 2 парашута. С единия върви и генератор.
Тогава какво правим тук?
Къде е? - Беше точно тук.
Да видим насам.
Боже мой! - Стенли!
Какво е станало? - Джона...
Никой да не взима оръжие, докато не измислим план.
Джона можеше да убие Стенли.
Но не е. Няма да ни въвличам в стрелба, освен ако не мога да ни измъкна - всички ни!
Защо не отида там с Джими и Бил и да не поговорим с тях?
С цялото ми уважение, Ерик, но не.
Джона знае, че сме повече. Ако му покажем на какво сме готови, ще омекне.
Да, нека да поговорим с него, защото това много ни помогна преди.
Ако се бяхте отървали от него, когато ви казах, нямаше да водим този разговор.
Този генератор ни трябва. Без него сме в палеозоя.
И колкото по-дълго протакаме, толкова повече
време ще има Джона да го скрие или изтъргува.
Сега или никога. - Никой няма да мърда, без мое позволение.
Никой няма да стреля, без мое позволение. Ясно ли е?
Да, сър. - Добре тогава, да се приготвим.
Ще взема Джими и Бил... - Не, Грей.
Сега Джона ми е грижата, не ми трябва и нож в гърба.
Може пък да дойде за първата ни Коледа заедно.
Ще е тук. Нали, мамо? - Да.
Знаеш ли за какво съм му най-много благодарна?
Че ми напомни какво струва.
Лекарят каза, че няма сътресения.
Най-после твърдата ти глава да е от полза.
Къде си мислиш, че отиваш? - При Джона. - Не, няма.
Стенли, моля те, не отивай.
Стенли, ако нещо ти се случи...
Помисли за Бони!
Къде отивате? - Да вземем генератора.
От Джона? - Да.
Почакай, можем да измислим по-добър начин. - Твърде е късно.
Дори и да вземеш генератора, нещата няма да останат така.
Ако удариш баща ми, той ще отвърне.
Какво искаш да направя?
Виждам Джона. - А палетите?
Не ги виждам. - Може вече да не са там.
Или пък не.
Ето ги.
Добре.
Джона. - Джонстън.
Дай ни генератора, другото не ни е от нужда.
Не знам за какво говориш. - Да огледаме наоколо, ще ти покажа.
Съжалявам. Частната собственост все още значи нещо тук.
Но ако позволиш да продължа да си въртя търговията с магазина на Грейси,
разговорът може да протече по друг начин. - Отвори или ще минем сами.
Запасите са за целия град, не само за вас. Не ти решаваш за всички ни.
Гледам интересите на целия град, а ти?
Кой по дяволите мислиш спаси Джерико от онези наемници?
Ще задържа генератора и ще се считаме за квит.
Нещата няма да останат така, Джона.
Пригответе се.
Взима генератора! - Ще изкара камиона!
Кой по дяволите... - Чакай, не стреляй!
Какво по дяволите си беше въобразила?
Че можеха да ви убият, а Джона не би ме наранил.
Какво? Ами Мичъл? За малко да те застреля.
Ние за малко не те застреляхме. - Но не стана така, Джейк.
Ако бяхме в гимназията, щеше да си там до мен. - Вече не сме деца.
Защо просто не кажеш - "добра работа"?
Какво? Не. - Знам, че това си мислиш.
Ще върна тези на излизане. - Почакай, сине.
Трябва да вървя - казах на Мери, че ще се върна преди час.
Щом е чакала толкова, може да почака още 5 минути.
Вземи си стол.
Сине, и двамата знаем, че бракът е труден.
Малко е късно за тази реч, татко. - Тогава ще прескоча директно на следващата.
Бащинството е по-трудно.
За какво говориш? - Ейприл е бременна.
И аз току що разбрах.
И трябваше да чуя това от теб?
Е, не съм аз този, който трябваше да ти го каже.
Сигурно ще съм в кучешката колиба до следващия Ден на Благодарността,
но реших, че трябва да знаеш. - Нямах си и на представа!
Сега имаш. И трябва да направиш нещо.
Направих го. Опитах се да оправя нещата с Ейприл. - Опитай пак.
Виж, слабият брак не се подобрява заради едно дете.
Не.
Но ще трябва да спреш да мислиш първо за себе си.
Отказваш се от това право, когато доведеш дете на този свят.
Сине, ти и Ейприл имахте лошия късмет да се разлюбите по едно и също време,
но може да върнеш това. - Не ме слушаш, татко.
Не мисля, че някога съм обичал Ейприл.
Влюбен съм в Мери.
И трябва да се доверя на това.
Моя стар приятел - йода. - Добре. Сега какво да правя?
Просто намокряш памука с йода. След това слагаш памука на раната.
Внимателно, моля. - Извинявай.
Не съм много добра в това.
Знаеш ли, ще се оправя, така че...
Не, лекарят каза да почистваме раните 2 пъти дневно.
Така че хайде, ако обичаш свали ризата.
Какво, трябва да си затворя очите ли?
Боже мой. Ти... - Какво?
Изчервяваш се. - Това е реакция към йода, ясно?
Мисля, че е реакция към свалянето на ризата си пред мен. - Не се превъзнасяй.
Хайде де, не съм свършила. Моля те, свали ризата.
Мислила съм много неща за теб, но да си срамежлив пред жените - не.
Ако ще правим това, може ли поне да говорим за нещо друго?
Например? - Не знам...
Какво правиш обикновено на Деня на Благодарността?
С майка ми ходим на почивка в Пунта Мита. Това е в Мексико.
Защо? Ти какво правиш?
Гледам футбол, ям пуйка, подремвам, като всеки друг.
Е, много пропускаш.
Излежавайки се до огромен басейн, гледайки сърфистчетата и отпивайки от това,
което повечето експерти биха нарекли най-доброто манго маргарита в света.
Звучи хубаво.
Неамериканско, но хубаво.
Беше.
Готов си.
Съжалявам, че трябваше да те измъча.
Какъв е планът, Джона?
Денят, в който трябва да отговарям пред теб, Мичъл, наистина сме я загазили.
Не си длъжен да отговаряш пред мен.
Трябва да отговаряш пред тях.
Хей, винаги намирам начин.
Но днес не го направи.
Изиграха ни... веднъж. Случва се. - Не, не те ни изиграха...
Тя изигра теб.
Да не си ядосан, защото не ти позволих да стреляш?
Че не ти позволих да убиеш дъщеря ми? - Размекваш се, Джона.
И твоите грешки ни костват. - Спасяването на Емили не беше грешка.
А какво ще кажеш за случката днес в магазина на Грейси?
Имам предвид... За Бога..
Приемаше заповеди от Грейси Лий, тази сутрин.
Запомни, че аз съм този, който ти варди задника.
Смяташ, че ще се справиш по-добре от мен? Ще се пробваш ли?
Така си и мислех.
Да вървим.
Ще задържим ли парашутите?
Целите са изпокъсани. - Защо не?
Може да си направиш гащи като онези, които носеше в даскало.
Какво е това?
Прилича на микрочип.
За какво е? - Не знам.
Но знам кого да попитам.
Наричат се РЧО - радиочестотни откриватели.
Като бар код, така ли? - Да.
Ако имахме подходящите съоръжения, можеше да разберем кой ги е изпратил тук.
Откъде знаете за това, г-н Хокинс? - Чета много, Ерик.
Защо са в парашутите? - Използват се за проследяване,
предимно от големи световни компании и една военна.
Китайска? - Не, на Щатите.
Тези парашути са от нашите въздушни сили.
Чакай малко, говорим за виетнамски самолети,
които летят над Канзас, пускайки китайски стоки
и които използват оборудване на американските въздушни сили.
Така изглежда. - В чий свят това е нормално? - Нашият.
Стенли?
- В кухнята.
Не трябва да ставаш. - Знаеш ли, нямам пуйка, но...
Имам текила.
Ами мангота?
Никога не съм виждал манго.
Но... имам танг. - Разтворим танг?
Затова в чест на твоя първи Ден на Благодарността в Джерико,
направих това, което някои критици наричат най-добрия
танго-маргарита в света.
Страхотно!
Баща ти не е 100%, така че без разрошването на подавача.
Шегуваш ли се? - Какво?
За всичко това: футбола, вечерята... - И какво?
Придържаме се към тези обичаи, все едно нищо не се е станало?
Придържаме се към тях именно заради това.
Сине! Радвам се, че дойде!
Да, но няма да остана.
Чудех се дали мога да говоря с Ейприл.
Разбира се.
Значи... всичко свърши? - Да.
Кога възнамеряваше да ми кажеш за бебето?
Когато знаех, че няма да повлияе на решението ти.
Не искам да сме заедно само заради бебето, Ерик.
Мисля, че само ние двамата сме съгласни с това. - Чудесно.
Защо дойде?
Дойдох, за да ти кажа, че съжалявам за това, което направих.
Но повече не мога да живея в лъжа.
И ще направя каквото се наложи, за да се погрижа за това бебе.
Защо да ти вярвам?
Не е нужно да ми вярваш.
Просто ще съм там.
Мисля, че е готово. - Откъде да знаем, че това нещо не е бомба?
Ами, Грей е все още жив, така че да рискуваме, а?
Благодаря за помощта ви, г-н Хокинс.
Съжалявам, че ви занимавахме точно сега.
Знаеш ли какво, Бил?
Би ли изчакал?
Дай ми 10 минути. - Няма проблем.
Благодаря.
Явно ще имаме една чиния по-малко за миене.
Знаеше ли за всичко това? Ерик и Мери?
Не е нужно да отговаряш.
Знаех малко.
Мислиш ли, че ще излезе нещо?
Казва, че тя го прави щастлив.
Ами, ако спре да го прави щастлив и нея ли ще зареже?
Татко, не е твой проблем. - Знам, знам. Просто...
Целта ми, когато ви отглеждах, беше да ви науча дори, когато
нещата се влошат, да можете да взимeте правилните решения.
Здравей, Емили. Радвам се, че дойде.
Пропусна футбола.
Не исках да излагам Джейк.
Наистина?
Джейк, скъпи, сложи Емили до теб. Благодаря.
Боже, надявам се Ейприл да има момиче.
Съжалявам. - Това можеше да мине преди 2 часа.
Знам.
Знам, но...
Чакайте!
Бихте ли дошли с мен?
Искам да ви покажа нещо.
Моля те, Дий.
Бил.
Благодаря. Давай!
Виждаш ли?
Погледни.
С това се занимаваше татко днес.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2006